1819. Et barn er født på et slott i London.
Med én onkel som er konge av England, og én som er konge over belgierne, er det hennes skjebne å bli dronning og å herske over et imperium.
Med mindre hun blir tvunget til å gi fra seg makten til en formynderregent.
En regent som utnevnes til å styre for en monark som er fraværendre, ufør... eller for ung.
Noen er heldigere stilt fra fødselen av enn andre. Det var tilfellet med meg.
Men som barn var jeg overbevist om det motsatte.
Alle små piker drømmer jo om å vokse opp som prinsesse.
Men noen slott er slett ikke slik man skulle tro.
Selv et slott kan være et fengsel.
Mama forklarte aldri hvorfor hun fikk noen til å smake på maten min, -
- hvorfor jeg ikke kunne gå på vanlig skole eller lese populære bøker.
Da min far døde, laget Mama og hennes rådgiver, sir John Conroy, regler.
Han sa at det var for å beskytte meg, og han kalte det Kensington-systemet.
Jeg måtte dele soverom med Mama, -
- og jeg fikk ikke gå ned trappen uten å leie en voksen person.
Jeg fikk vite årsaken til alt dette da jeg var 1 1 år.
Onkel Vilhelm var konge av England, -
- men han og hans tre brødre hadde bare ett gjenlevende barn.
Og det var meg. Sir John drømte om at kongen skulle dø, -
- og om et formynderstyre hvor min mor styrte England - og han henne.
Så jeg begynte å drømme om den dagen mitt liv ville endre seg, -
- og jeg kunne bli fri. Og jeg bad om styrke til å møte min skjebne.
Jeg skal være flink.
28. juni 1838
Gud bevare dronningen! Gud bevare dronningen! Gud bevare dronningen!
Et år tidligere
- Skriv under! - Er du sikker på at vi gjør det rette?
Vi har ventet lenge nok. For siste gang: Skriv under!
Jeg skriver ikke under!
- Du skal, sier jeg! - Nei, sier jeg!
- Hvordan våger du, din... - Sir John!
- Vi skulle bare... - Prinsessen skal ta medisinen sin.
- Skal jeg... - Jeg gjør det.
Hvis du er sikker, så.
- God natt, mein Liebling. - God natt, Mama.
Hvordan går det med deg, skatten min?
DEN UNGE VICTORIA
Kong Leopolds slott i Belgia
Jeg har fått brev fra England.
Min søster sier at Victoria ikke vil undertegne formynderskapsdokumentet.
Hvorfor skulle hun det? Prinsessen er snart 18.
- Hvorfor skulle hun frasi seg makten? - Fordi hun er et uvitende barn.
Hun trenger veiledning og tid til å forberede seg til å bli dronning.
I mellomtiden vil min søster fungere som regent.
Sir John Conroy ville blitt regent.
Dessverre blir hertuginnen styrt av sin intendant.
Det kan være i Deres Majestets interesse å la Conroy og Deres søster fare -
- og heller støtte den fremtidige dronningen.
Hertuginnen vil selvfølgelig ikke like det.
Jeg er yngste sønn av en pengelens hertug. Nå er jeg belgiernes konge.
Slike reiser krever tunge avgjørelser.
Dessuten... Hvem har mest kontroll over en ung pike?
Reis til Tyskland og fullfør min nevøs skolering.
Rosenau slott, Coburg i Tyskland
Vil De promenere med meg i ettermiddag?
Jaså? Bare oss to? Hva ville Mama ha sagt?
Ligg stille, ellers får jeg ikke til snuten din.
Å, jeg gir opp. Jeg gir opp.
Du er håpløs. Du er håpløs.
Victoria? Deres mor venter på Dem.
Kom!
Dash!
- Hvor er hertuginnen? - I salongen, Deres Kongelige Høyhet.
Det vil ta dem tre dager med karjol fra Coburg. Dashy!
- Hvordan kom du ned? - Jeg gikk.
- Ikke alene? - Nei, sammen med Lehzen.
- Leide hun deg? - Ja. Men hvorfor hun fremdeles må det...
Fordi ikke alle i England vil Dem vel.
Legg fra deg boken, er du snill.
England er nøkkelen til fred i Europa.
Din onkel har sittet på tronen i seks år, siden borgerkrigen.
Han tok makten i Belgia fordi England lovet å støtte ham.
Skal han overleve, må han disponere engelske styrker. Yndlingsromaner?
Er hun virkelig så pen? Hun har ikke lest mange romaner.
Engelsk. Alltid engelsk.
Hun har ikke lest mange romaner. Hun fikk ikke lov før i fjor.
- Men hun likte... - "Bride of Lammermoor". Sir Walter Scott.
- Andre adspredelser? - Tegning. Og de mye omtalte dukkene.
Piano. Musikk generelt. Men Schubert kjenner hun nok ikke til.
Glem Schubert. Hun liker samtidskomponister. Får hun gå i teateret?
- Bare opera og ballett. - Og hvilken opera liker hun best?
- "Norma"? - "I Puritani"!
For å beholde kontrollen over prinsesse Victoria -
- holder sir John og hertuginnen henne borte fra kong Vilhelms hoff.
Så når hun viser seg offentlig, blir det stor oppstandelse.
Du må vinne hennes gunst før noen andre får muligheten til det.
Du ser ikke frisk ut. Kanskje vi skal reise bort i august?
- Nei, Mama. - Hva mener du med "nei"?
Vi gikk glipp av dronningens fødselsdag, men vi skal ikke gå glipp av kongens.
Ikke kommander meg, Victoria. Jeg er ingen tjenestepike!
Du har allerede trosset meg når det gjelder de ekstra værelsene. Det holder.
- Skal vi bo som kaniner i bur? - Vi bor i et slott.
- Vi er mye bedre stilt enn de fleste. - Værelsene jeg tok, var tomme.
Å nekte oss å bruke dem var... nærmest umoralsk. Det sier sir John.
Jeg visste at han hadde en finger med i spillet.
Kjære barn... Han vil deg bare det beste. Jeg skulle ønske du ville forstå det.
Jeg har invitert Coburg-brødrene. Du bør bli bedre kjent med dem.
- Hvorfor det? - Fordi du bør det.
Onkel Leopold synes det er en god idé.
Stikker du én nål til i meg, tilkaller jeg vakten!
Ditt første besøk blir det viktigste. Vi må ikke begå noen feil.
Men husk alltid: Du er først og fremst en Coburg!
Belgiernes konge er en Coburg. Kongen av Portugal er en Coburg.
Moren til Englands dronning er en Coburg, og du er neste brikke i spillet!
Reis til England og få henne til å smile.
- Sett at hun vil danse? - Det er første besøk. Det vil hun ikke.
Velkommen til England, Deres Høyvelbårenheter.
Jeg heter sir John Conroy og har ansvaret for hertuginnens husholdning. Denne veien.
Hertuginnen er i salongen.
- Får jeg presentere Hennes Kongelige... - God dag.
Jeg heter Ernst. Dette er min bror Albert.
- Vi har vel ikke avbrutt Deres studier? - Nei, slett ikke.
- Hvordan var reisen? - Lang, men ikke så verst.
- Vi hadde mange bøker med oss. - Jeg leste "The Bride of Lammermoor".
- Av sir Walter Scott. - Ja.
Vil dere hilse på Mama?
Av samtidskomponistene liker jeg nok Vincenzo Bellini best.
For et sammentreff. Det gjør jeg også. Hvilken opera liker De best? La meg gjette.
- "I Puritani"? - Ja, faktisk.
Det gjorde jeg også. Nå foretrekker jeg "Norma".
Dashy! Hent den! Hent den, Dash!
- Har jeg fornærmet Dem på noen måte? - Nei.
Og Schubert.
Jeg liker Schubert.
Det gjør kanskje ikke De, men det gjør jeg.
- Jeg har ikke noe imot Schubert. - Fint.
Føler De Dem iblant som en sjakkbrikke? I et spill som spilles mot Deres vilje.
- Gjør De? - Hele tiden.
Det er som om de flytter meg rundt på brettet.
- Hertuginnen og sir John? - Ikke bare dem. Onkel Leopold, kongen...
Mange politikere skulle nok gjerne slept meg etter skjørtene fra rute til rute.
Da bør De beherske spillereglene så godt at De spiller bedre enn dem.
Anbefaler De at jeg finner en ektemake som kan spille for meg?
Jeg ville funnet en som kan spille sammen med Dem, ikke for Dem.
Vi ringer etter litt musikk, og så kan vi danse.
Jeg har nylig oppdaget valsen, og jeg er helt forgapt i den.
Å danse vals er ikke min sterke side.
Du store... Så synd.
Kongen vil at jeg skal gifte meg med min fetter Georg.
Er han god til å spille sjakk?
Victoria!
Albert kan følge meg opp, Lehzen. De må holde meg i hånden. Mama insisterer.
- Jeg håper De ikke har noe imot det. - Ikke det minste.
Hva var det De ville si?
Bare at jeg forstår bedre enn De tror hvordan Deres liv er.
Min barndom var heller ikke enkel. Jeg mistet min mor da jeg var liten.
- Hun døde. - Nei. Jo, hun døde... til slutt, men...
Hun ble sendt bort lenge før det. Det var noen problemer...
Det ble dysset ned, og ingen snakker om det lenger.
Men jeg vet hvordan det er å leve alene inni sitt hode -
- uten å røpe hva man egentlig føler.
- Sa onkel Leopold at De skulle si det? - Nei.
Han ba meg faktisk om aldri å nevne det.
Da kjenner han meg dårlig.
Får jeg skrive til Dem?
- De kommer vel til å savne prinsene? - Ikke vær uforskammet!
- De guttene plager Dem. - Vær så snill, Lehzen...
Du tror vel ikke at jeg vil spasere rett inn i enda et fengsel nå?
- Du må gifte deg en dag. - Hvorfor det?
I så fall følger jeg mitt eget hjerte, -
- ikke Mamas, onkel Leopolds, kongens eller noen andres. Vær du sikker.
En, to, tre. En, to, tre.
Mot vinduet, mot veggen. Mot vinduet, mot veggen.
Deres Høyvelbårenhet må lære å snu.
- Må jeg? - Ja, det må De.
- Ta Dem i akt. - Vi skal i min onkels fødselsdagsselskap.
- På fiendens slott. - Deres fiende, sir John, ikke min.
- Ikke gå med på noe. - Hva skal jeg si om værelsene?
- De trengte mer plass. - Søk støtte hos dronningen. Latterlig!
Jeg skulle ønske du kunne bli med.
- Gransker De meg, baronesse? - Noen burde det.
- Sittende statsminister? - Melbourne.
Lord Melbourne. Liberal leder som trolig sitter med makten når prinsessen tiltrer.
Han kan bli brysom. Han setter Englands interesser foran Europas.
- Er det negativt? - Det gagner ikke oss.
Han ville ikke spilt én dråpe engelsk blod for å redde et annet lands trone.
Vicomte Melbourne!
Hvorfor skulle han ønske det hvis det ikke var i Englands interesse?
Det er nettopp et slikt syn Deres onkel Leopold frykter.
Derfor er han tilfreds med at hans niese er Englands fremtidige dronning.
Folk ser på lederen for den konservative opposisjonen -
- som en helt som beseiret Napoleon, hertugen av Wellington.
- Men ikke i virkeligheten? - Nei.
De ser ut til å være ved utmerket helse. Gid jeg også var det. Håper maten smaker.
Den neste tory-statsministeren blir sir Robert Peel.
Og lady Peel!
- Hvilken side støtter Victoria? - Hun er liberaler.
Fremfor alt støtter hun lord Melbourne. Og han vil utnytte det til fulle.
Hennes Kongelige Høyhet prinsesse Victoria av Kent!
Hennes Kongelige Høyhet hertuginnen av Kent!
Lady Flora Hastings!
Se på det dydige lille hodet.
- Og vi lurer alle på hva det rommer. - Det får vi snart nok vite.
Lord Melbourne vil få henne til å forelske seg i ham. Det er slik han går frem.
- Ikke undervurder Victoria. - Ikke undervurder Melbourne.
Min kjære niese.
- Skal du ikke hilse på din fetter Georg? - God aften, Georg.
- Min niese og nevø er blitt store. - Mens De er den samme - og like staselig.
Hvis jeg står tett inntil deg og hvisker, tror de at vi pønsker på noe.
Ja. Og hvis jeg ser litt overrasket ut... blir de overbevist.
Jeg skulle ønske vi så mer til deg, men verken du eller jeg kan klandres for det.
Faktum er at De har stjålet 17 værelser!
Man kan ikke stjele et værelse, sir. Værelsene er der De forlot dem.
- Nå er de i bruk, før sto de tomme. - Så jeg har ingenting jeg skulle ha sagt?
Hvorfor ikke flytte inn her med Deres irske fant?
Dronningen og jeg tar så gjerne til takke med portnerboligen!
Det ville jeg også gjort, hadde jeg trodd at folk ville være høflige mot meg!
- Hvordan våger De... - Nå er det nok!
Temaet er uttømt.
Conroy prøvde å tvinge prinsesse Victoria til å godta formynderstyre.
Hun ville visst ikke undertegne, enda hun var syk. Det sier noe om pikens styrke.
Deres neste fødselsdag blir en milepæl. Jeg håper vi får se mer til Dem ved hoffet.
Det håper jeg også, lord Melbourne.
Skulle De noen gang trenge en forbundsfelle, har De en i meg.
En statsminister har viktigere ting fore.
Langt ifra. Jeg kjente den avdøde hertugen av Kent, så jeg er opptatt av hans datter.
Kjente De min far?
Ja. Beklager, er det vanskelig å snakke om ham?
Nei. Jeg hører gjerne på noen som kjente ham, for jeg gjorde aldri det.
- En stor gentleman. Vær De trygg. - Det er jeg.
Fortreffelig selskap, som hans bror regenten. Ikke fullt så ekstravagant.
Og snill, som hans bror kongen. Men kanskje ikke fullt så snakkesalig.
- De fremstiller ham som perfekt. - Det var han.
Deres leder er iherdig.
Han står klar med sitt nett for å fange den vakre sommerfuglen.
Når Deres parti får makten igjen, vil ikke De da gjøre det samme?
Ikke på langt nær så godt som Melbourne. Dessverre behersker jeg ikke småprat.
Peel eier ikke manerer, og jeg hadde funnet det vanskelig å snakke pent om faren.
Den mest brutale offiseren jeg noen gang har truffet.
Jeg takker dere alle for deres gode ønsker på min fødselsdag.
Det har vært et langt liv- og et interessant liv.
Men jeg vil være tilfreds om jeg får bare litt mer tid.
Lenge nok... til å gjøre det av med alle spekulasjoner om en formynderregent, -
- slik at jeg kan overlevere tronen direkte til den unge damen der.
Og ikke til en person som nå sitter nær meg, -
- og som omgir seg med onde rådgivere, -
- og som ikke kan opptre med anstendighet i den posisjon hun er plassert i!
Jeg er blitt krenket! Grovt og vedvarende krenket!
Hun har holdt sin datter, min brors barn, borte fra mitt hoff!
Men fra nå av skal hun vite at det er jeg som er konge!
Og jeg vil ikke bli hånet eller trosset -
- verken av henne eller den spradebassen hun holder seg med!
Går det bra?
Familier... Hva skulle man gjort uten dem?
Noe nytt fra England?
Hører du etter?
Hva?
- Nå? - Det er kommet et brev til Dem, -
- men det er ikke fra Tyskland. Det er fra kongen.
Det er det. Takk skal du ha, Watson.
- Ser De ikke hva han vil? - Han øker min inntekt når jeg fyller 18, -
- og han vil se meg ved hoffet. Hva er galt med det?
Kongen vil skille Dem og Deres mor. Han vil kontrollere Dem!
- Ta Dem fra dem som vil beskytte Dem! - Ingen grunn til å brøle, sir John.
Folk i London oppdager tidsnok vårt fore- havende uten å måtte høre det fra Dem.
Fortell henne det. Få henne til å forstå.
Det sir John mener, er at du ikke er rede for oppgaven som ligger foran deg.
De er altfor ung! De har ingen erfaring! En porselensdukke som krysser en avgrunn!
Så la meg bli knust! Det er for sent for meg å forbedre meg!
- Så ha meg unnskyldt! - Det vil jeg ikke!
De skal gjøre følgende:
De skal takke nei til pengene og kreve at de blir gitt til Deres mor!
Dernest skal De utnevne meg til Deres privatsekretær!
Og De skal samtykke i å regjere sammen med hertuginnen til De fyller 25!
- Verken hun eller jeg godtar noe mindre! - De kan gjøre hva De vil med pengene.
Flytt Dem!
Og hvis du tror at jeg noen gang vil glemme at du sto taus og så på -
- at han behandlet meg slik, må du tro om igjen!
Finnes det ingen grenser for denne obster- nasigheten? Kong Conroys tid kommer!
Min stakkars svigerinne... Hvorfor har den onde mannen et slikt tak på henne?
Hva med hennes onkel i Brussel? Kunne ikke han bistå oss?
Kong Leopold er sleip som en ål.
Skulle han fjerne Conroy, ville det bare være for å stramme sitt eget grep om piken.
Kunne det være en idé om jeg avla prinsesse Victoria et besøk -
- før Conroy får slått kloen i henne?
Godt.
Herre, i din miskunn, la meg få overleve mai.
Da er hun myndig, og vi slipper i det minste en formynderregent.
Det sier jeg Dem, lord Melbourne, hans oppførsel mot meg gjør det umulig -
- å beholde ham i en stilling nær min person. Eller noen annen stilling.
De tror ikke det er farligere å stenge ham ute?
Jeg har kjennskap til ting som innebærer at jeg aldri vil kunne stole på ham.
Jeg må tåle lady Flora. Mama må ha en hoffdame, men grensen går ved Conroy.
Når jeg er dronning, vil jeg ikke se ham igjen.
Vi kan ikke hindre at hertuginnen lar ham besørge hennes anliggender.
Det vil være hennes feilgrep, ikke mitt.
Min kjære Victoria. Når jeg tenker på...
Kjæreste Victoria. Skulle du noen gang trenge...
Bør du ikke reise dit?
Som en gribb som sirkler rundt til kongen er død?
Og Ma'am... De trenger ikke å uroe Dem.
Jeg skal være Deres privatsekretær. Inntil videre.
Takk, lord Melbourne. Det er godt å vite.
Engelsk, Ernst. Vær så snill.
Når han er død, vil det være mer enn én gribb å kjempe mot.
Vi bør drøfte de nye ansettelsene. Deres hoffdamer osv.
Kanskje hertuginnen av Sutherland som overhoffmesterinne?
- Jeg kjenner henne ikke. - De vil sette umåtelig pris på henne.
Jeg ville vært fortapt uten Deres råd. Jeg håper De vet hvor takknemlig jeg er.
- Liker du henne ikke? - Jo, jeg liker henne.
Mer enn jeg hadde våget å håpe på. Men det er vel ikke opp til meg?
Hva kalles en som venter på at en rik kvin- ne bestemmer seg for om hun vil ha ham?
Så hvorfor ikke fortelle henne hva du føler?
Kjære Victoria. Disse dager blir sorg- tunge, for jeg vet at kongen er deg kjær.
Tillater du at jeg tilbyr min støtte, om enn på avstand?
Kan jeg ikke være hos deg, håper jeg du hører min stemme i musikken jeg sendte.
Du vet jo at jeg liker Schubert.
Dette er hans "Svanesang", og jeg spiller den med deg i mitt hjerte.
- Er han rede? - Kanskje, men hun er det ikke.
La henne nyte tronbestigelsen og den frihet den vil medføre.
Vi må vente på skuffelsen og ensomheten som etterfølger den.
Windsor Castle, 18. juni 1837, kl. 03.30.
Victoria?
Du må komme nå.
Lenge leve dronningen.
Jeg går og legger meg igjen. Lord Melbourne kommer nok ganske tidlig.
Sørg for at han har alt han trenger, hvis jeg ikke er rede til å ta imot ham.
Ja, Deres Kongelige... Deres Majestet.
- Vent, Victoria. Jeg skal leie deg. - Nei takk, Mama.
Lehzen, vil du få flyttet sengen min til et annet værelse?
- Det er da virkelig ikke nødvendig. - Så snart som mulig, Lehzen.
Rådet er samlet, Deres Majestet.
Hennes Majestet Dronningen!
Det er med ærefrykt og ærbødighet jeg taler til dere, rådsmedlemmer, -
- som deres monark og dronning.
Jeg sørger oppriktig over min kjære onkels, kongens, død.
Men jeg vet jeg kan stole på at dere vil tjene meg like trofast som dere tjente ham.
Jeg er ung, men jeg er villig til å lære, -
- og jeg akter å vie mitt liv til å tjene mitt land - og mitt folk.
Jeg håper at dere vil bistå meg i det.
Jeg vet at jeg ikke vil bli skuffet. Takk.
Dette er Deres vakt, lord Melbourne. Vokt henne vel, og la intet tilstøte henne.
- Vil jeg noen gang få lese dem først? - De vil like dette. Hun skriver godt.
Kjæreste Albert. På tirsdag dro jeg for å inspisere Buckingham Palace.
Det ble nylig ferdigstilt, og jeg blir den aller første monarken som bor der.
Idet jeg steg ut av ekvipasjen, følte jeg meg fri for første gang i mitt liv.
- Praktfullt, ikke sant? - Ja.
Du må snart velge ektemake. Hva med Leopolds kandidat?
Jeg kan ikke gifte meg med ham de vil at jeg skal gifte meg med.
Det følger betingelser med alle beilere.
Kan jeg ikke være min egen herre en stund? Har jeg ikke gjort meg fortjent til det?
Jeg kunne ikke fått en bedre veileder enn lord M.
Du kan drømme om frihet, men du får det ikke.
Fra nå av vil alle hale og dra i deg for å oppnå fordeler. Særlig Melbourne.
Men husk: Du er dronning, han er politiker.
Og politikere - uansett overbevisning - misliker monarkiet.
De kommer og går. Du blir.
Så sørg for at "kjære lord M" kjenner sin plass.
Han har allerede utnevnt det nye hoffet.
- Når det gjelder mine hoffdamer... - De får en liste i dag. Alle har takket ja.
Min tante rådet meg til ikke å være for partitro i mitt valg.
Med all respekt, Deres Majestet, -
- jeg tror jeg forstår slike anliggender minst like godt som enkedronningen.
Vi ønsker jo å omgi oss med våre venner når vi tar fatt på vårt arbeid.
Vi vil ikke at sir John Conroy skal snike seg inn igjen.
Nei. Ikke om vi så må mobilisere alle våre venner.
Absolutt. Det er svært kaldt her. Hvorfor fyrer de ikke?
Overintendantens folk legger i ildstedene, og hoffmarskalkens folk tenner på.
Ingen vet hvilken lakei som skal gjøre det. Det er ikke særlig forstandig.
- Da skal jeg ikke legge meg borti det. - Vi må forbedre det vi kan.
Mine reiser rundt i England har lært meg at det er de nødlidende som trenger min hjelp.
Velgjerninger fører alltid til skrekkelige ubehageligheter.
Det er ikke det som forkynnes fra prekestolen.
Nei, og derfor går jeg aldri i kirken. Man hører de besynderligste ting der.
Jeg har ikke lovet ham noe.
Men noen ganger føler jeg meg helt alene i verden.
Ikke så lenge jeg er her, Deres Majestet.
Lord Melbourne er det rene mirakel.
Han er storsinnet og følsom, noe som er svært uvanlig blant politikere.
En jeg stoler på og holder kjær. Han er det beste selskap man kan tenke seg.
Noen ganger ler vi så fælt at man skulle tro vi var uskikkelige barn.
Å, Albert. Jeg gleder meg slik til du også blir kjent med ham og verdsetter ham.
Kjærlig hilsen Victoria.
Masse lovprising av lord Melbourne, og ikke stort annet.
"Den venter ikke forgjeves som venter på noe godt."
Og hvis ingenting skjer? De har lekt med meg, baron, -
- og nå er det nok! Jeg reiser tilbake til England.
De må ha en grunn til å besøke Hennes Majestet.
Så gi meg en grunn.
Så... kommer du til å fri?
Du reiser vel ikke til London for å nyte været?
Jeg skal bare tilbringe litt tid sammen med henne.
Dessuten... har jeg ikke lov til det. Det er hun som må gjøre det.
Så jeg kunne ikke ha fridd, selv om jeg hadde ønsket det.
Ønsker du det?
Sitt stille, er du snill. Jeg strever alltid med neser.
- Får jeg snakke? - Ja, men ikke røre deg.
Ingenting kan måle seg med en engelsk hage.
Det er det eneste jeg savner fra Kensington.
- Men parken ved Buckingham Palace... - Du rører på deg.
Nå smiler du.
Håpløst. Du er verre enn ham.
Jeg mener at vi har en forpliktelse overfor dem som trenger vår beskyttelse.
Det er en monarks plikt å kjempe for de trengende, for ingen andre gjør det.
Ta boliger, for eksempel... Får jeg vise Dem?
Industrien vokser så raskt at ingen tenker på hvor arbeiderne skal bo.
Men jeg har eksperimentert litt. Ved å bygge dem parvis -
- får man trygge, rene boliger for to familier til en lavere kostnad enn...
- Beklager, jeg mente ikke å belære deg. - Nei, du er bare engasjert.
Jeg har visst mye å lære.
Når det gjelder alle mine plikter, og jeg tar dem svært alvorlig.
Men det er mange som tror at jeg vil mislykkes.
Og enda flere som prøver å utnytte min unge alder og mangel på erfaring.
I så fall kjenner de deg ikke slik jeg gjør.
Får jeg beholde denne?
Først må du finne et ankerpunkt.
Så plasserer du hånden under haken.
Fint. Slik gjør du hver gang. Så slipper du strengen.
Hånden din må dekke læret slik. Og så krummer du fingrene som en klo.
Ja, og hånden under haken.
Bøy denne armen litt. Drei den, så du får tak i pilen.
Bra. Veldig bra.
Og så prøver vi med en pil.
- Så han er her fremdeles? - Det er min mor som insisterer. Ikke jeg.
Hvor skal jeg bo? Skal jeg etterlates her? Eller må jeg gå langs veiene og tigge?
Så, så... De flytter inn på slottet sammen med dronningen.
Men De får Deres egne gemakker. Slik får dere begge mer privatliv.
Jeg ønsker ikke å skjermes for mitt eget barn!
Å utestenge oss fullstendig vil være skandaløst.
Jeg vet hva De er ute etter, mylord.
De vil være hennes far, hennes mor og hvem vet hva mer.
Skal jeg ikke være hennes privatsekretær, må jeg være tiltenkt en annen stilling.
Jeg ordlegger meg visst ikke klart nok.
De har spilt - og tapt.
- Statsministeren er kommet, Deres Majestet. - Takk.
Har jeg takket deg ordentlig for at du tok stillingen? Den medfører en del besvær.
Å være overhoffmesterinne er en stor ære. Jeg ønsker bare å vise meg verdig.
Lord Melbourne tror du vil passe perfekt.
- Hvordan går det med Alberts besøk? - Han skriver at Melbourne styrer Victoria.
Da må han bli i England til dronningen synes bedre om ham enn om Melbourne.
Dronning Elisabeth giftet seg aldri. Det spolerte ingenting for henne.
Westminster Abbey, en uke før kroningen Er De kjent med Kroningsstolen og Skjebnestenen?
Kjent, ja. Men full av ærefrykt.
Jeg er skrekkelig redd for å skuffe den dagen jeg ønsker å gjøre alt riktig.
Bare være Dem selv. De kan alltid stole på Deres intuisjon.
Beklager, Deres Majestet, de gjør kirken klar til seremonien.
De ber om tillatelse til å få et glimt av Deres Majestet.
Gud velsigne Deres Majestet.
Jeg vil hjelpe dem, uansett hva De sier.
Ikke bare de fattige som strever og sliter, men også de sultne og de hjemløse.
Hvem skal sørge for deres ve og vel?
Min erfaring er at det er best å la den slags gå sin gang.
Griper man inn, kan det ende med kaos.
Prins Albert er ikke enig. Han har foretatt en undersøkelse av arbeidsfolks kår.
Han er breddfull av ideer om hvordan de kan forbedres.
Han høres ut som en ung mann som er rede til å ta ansvar ved første anledning.
Da må De beherske spillereglene så godt at De spiller bedre enn dem.
Er De helt sikker på det?
Flytt brikken.
Nå?
Du få ikke ledsage meg til proklamasjonsseremonien.
Du får ikke være til stede ved kroningen.
Perfekt.
- Du er ikke rede! - De har ingen erfaring! De er altfor ung!
Da kjenner de deg ikke slik jeg gjør.
Ikke se så overrasket ut. En dronning har mange plikter.
Oppløftende å se at hun ikke forsømmer den minste, selv på kroningsdagen.
- Prøv å hvile litt før ballet. - Det skal jeg.
Siden jeg akter å danse til daggry.
Hennes Majestet Dronningen!
Er du sikker på at dette er klokt?
Det har vært litt av en dag. Er du sliten?
Å nei, ikke egentlig. Det er bare... Jeg er sterkere enn jeg virker.
- Hvor lenge blir du i London? - Bare til fredag.
Så reiser jeg hjem via Brussel. Onkel Leopold må få sin rapport.
Å nei... Jeg må danse kvadrilje med prinsen av Preussen.
Mine stakkars små tær. Jeg synes synd på dem allerede.
Deres Majestet.
Jeg har fått brev fra kong Leopold.
Han foreslår å forlenge prins Alberts besøk.
- Og hva har De svart? - Ingenting foreløpig.
Kanskje De skal si til Deres onkel at De må konsentrere Dem om Deres nye plikter.
Takk for at du er mitt sendebud. Jeg håper det er utførlig nok for onkel.
- Han er svært opptatt av deg. - Ja. Det er sikkert og visst.
Du skulle sett spørsmålene han stiller meg i brevene. Et evigvarende forhør.
Lord Melbourne kaller ham...
Hva med lord Melbourne?
Ingenting.
- Den franske ambassadøren er ankommet. - Ja...
Jeg ønsker deg en god reise.
Victoria?
Jeg vil så gjerne bistå deg.
- Hvis det skulle by seg en mulighet. - Det vet jeg du vil.
Men ikke ennå.
- Har du lest dette? - Nei. Sir.
Hun finner det upassende å diskutere politikk i vår "hyggelige korrespondanse".
- Det er diktert av Melbourne. - Pokker!
- Gjør noe! - Jeg kommer ikke forbi Melbourne...
Så få ham forbi Melbourne! Få ham opp i sengen hennes!
Kjære Victoria. Onkel Leopold har mange råd om hvordan vi kan være mer sammen.
Og jeg må si at jeg håper at iallfall noen av dem blir gjennomført.
- Er det noe til meg, Gubbenholtz? - Et brev, Deres Høyhet.
Kjære Albert. Du har hatt hemmeligheter for meg. Når lærte du å danse så vakkert?
Lord M sier at de neste månedene blir krevende for meg som ny dronning.
Derfor vet jeg ikke når jeg kan treffe deg igjen.
Jeg venter spent på dine brev og vil gjerne høre mer om livet i Tyskland.
Kjærlig hilsen Victoria.
Denne harmløse lille lekesaken kan forvandles til et farlig våpen!
Lord Melbourne sier at franske leger myrder pasientene. De engelske lar dem bare dø.
- Jeg trodde han ville være her i kveld. - Han har vraket meg for lady Holland.
- Deres Majestet vil vel savne ham? - Han er tilbake i morgen.
Nei, nei. Jeg mente når han ikke lenger sitter med makten.
Vel... Ikke for å hovere, men...
Jeg trodde det var en kjent sak at han kommer til å tape valget.
Schatzi? Jeg tenkte at du var på soverommet.
Ikke bry deg om det.
- Du kommer vel ikke til å svikte meg? - Aldri. Skatten min.
Alle Deres hoffdamer er hustruen til en av lord Melbournes venner. Det er påfallende.
De bør ikke legge slik vekt på det ytre, sir Robert.
Jeg ber kun om to hoffdamer, eller én, som støtter min sak.
Ellers vil det se ut som om slott og parlament er uforlikte.
- Jeg vil inn! - Beklager, statsministeren er der.
- Hennes Majestet må ikke forstyrres. - Det gjelder ikke hennes mor!
Sier De at det nå er statsministeren som utnevner mitt hoff?
- Er loven blitt endret i så henseende? - Nei.
Da kan det ikke være stort mer å si om den saken.
Adjø, sir Robert.
- Vil De be lady Portman komme inn? - Ja, Ma'am.
Kan du få levert et brev til lord Melbourne?
Mrs. Melbourne!
- Gode Gud! Hvor skal dette ende? - Hvem var det? Jeg så det ikke.
Hertuginnen av Montrose.
Det var slutten på hennes karriere ved hoffet, håper jeg.
Hvis jeg forviser alle som uenige med meg, blir De og jeg alene i ballsalen.
Jeg beklager å måtte meddele at det ikke har lyktes meg å overbevise dronningen -
- om at hennes hoffdamer ikke bare bør dele mine politiske motstanderes syn.
Jeg har underrettet Hennes Majestet om at jeg ikke er skikket til å danne regjering -
- hvis jeg ikke nyter hennes tillit.
Mr. Speaker. Skal vi forstå dette dit hen -
- at den store sir Robert Peel er blitt skremt vekk av noen fruentimmer?
Mr. Speaker! Det som skremmer meg, -
- er å se kronen bli brukt som kasteball i det politiske spill!
Som lord Melbourne åpenbart spiller bedre enn Dem, sir!
Konstitusjonell krise! Dronningen trosser statsministeren!
Ro i salen!
Skam Dem. Dronningen kan skylde på sin unge alder. De burde vite bedre.
Det plager Dem at lord Melbourne er stats- minister igjen. Jeg avskyr dårlige tapere.
Vi er alle tapere i denne saken, sir. Ikke minst dronningen.
Du styrer gjennom parlamentet, og du må lytte til velgerne.
- Lord Melbourne sier... - Lord Melbourne sier det som gagner ham.
Han har brukt deg til å straffe sine fiender.
Dronningen er i klørne på Melbourne, den store forføreren!
Og når han er brakt til taushet, hvem hører hun da på? Sin tyske mor!
Jeg er glad for at han tror at jeg hører på Mama.
Du forveksler egenrådighet med styrke. Folket vil ikke like det.
- Hun har felt en regjering pga. hoffdamer. - Tilsynelatende.
- I så fall er hun en dåre. - Nei, men hun har lyttet til en dåre.
Da bør hun få ny rådgiver.
Det blir verre før det blir bedre.
Lukk opp!
"Selv ikke vann fra alle verdens hav kan vaske oljen av en salvet konge."
"Pust fra dødelige makter kan ikke avsette den Gud har utvalgt selv."
- Hva gjør De her, sir John? - Jeg må snakke med dronningen.
De vet at det er umulig!
"Velkommen, mylord. Hvor nær står dine styrker?"
De har funnet en bevæpnet mann i parken. Han sa at han ønsket å skade dronningen.
"Min sorg må lede min tunge..."
De synes at jeg har blandet meg bort i anliggender som ikke vedkommer meg.
Det går over. Bare vent og se.
Kjære Victoria.
Disse dager kan virke endeløse, men mist ikke troen på deg selv eller ditt folk.
Vi har alle lov til å begå feiltrinn, særlig når vi har søkt råd hos andre.
Stormen raser fremdeles utenfor slottets murer.
Jeg undres nå om ikke alle hadde rett.
Kanskje jeg er for ung og uerfaren til å inneha denne posisjonen.
Åpne ditt sinn, vurder utveiene, og din rettskaffenhet tar deg gjennom stormen.
Jeg vet at du vil klare denne oppgaven, og at du vil utføre den vel.
Du har mot og medmenneskelighet, og du sa selv at du er sterkere enn du virker.
Et brev fra Deres mor.
Mitt kjære barn. Du vil ikke se meg, og det er kanskje til pass for meg.
Men selv om du klandrer meg, og jeg har sviktet, vil jeg alltid være din mor.
Det som plager deg, plager meg. Det som gleder deg, gleder meg.
Jeg elsker deg, og mitt eneste ønske er at du én dag vil forstå hvor høyt.
God natt, mein Liebling. Din egen Mama.
Min kjæreste Albert. Du spurte meg en gang om du kunne bistå meg.
Og jeg, så hovmodig og forvisset om min store makt, svarte: "Ikke ennå".
Men siden har det skjedd så mye.
- Jeg er ennå ikke tilgitt. - Ikke ennå, men snart.
Bare vent på uvanlig vær eller nyheten om at noen har rømt sammen, så er det glemt.
De har visst ikke særlig høye tanke om vanlige folk, lord Melbourne?
Med all respekt, jeg har levd lenger enn Deres Majestet.
Jeg sa en gang at jeg ikke visste hvem som skulle sørge for folkets velferd.
Jeg har sett med mine egne øyne hva som skjer når den gemene hop får makt.
Lord Melbourne. Jeg vil ha en rapport om levekår, -
- om fattigvesenet, boligforhold, alt sammen. Innen måneden er omme.
Og én ting til... Jeg har invitert prins Albert hit igjen.
Utmerket, Deres Majestet.
Ikke oppfør deg som en spion eller som onkel Leopolds marionett.
Det er ditt liv, Albert. Lev det for deg selv og for Victoria.
- Det ville ikke onkel likt. - Det er meg likegyldig.
- Jeg skulle tatt den røde. - De er nydelig, Deres Majestet.
Hans Høyvelbårenhet prins Albert av Sachsen-Coburg-Gotha, Deres Majestet!
Jeg fikk nettopp beskjeden din. Jeg var ute og red.
Sett deg, er du snill.
- Parken er flott. - Jeg er så glad for at du liker den.
Jeg vil at du skal føle deg hjemme her.
Du vet nok hvorfor jeg ville at du skulle komme.
Fordi det ville gjøre meg overmåte lykkelig hvis du etterkommer mitt ønske.
- Og blir hos deg? - Og blir hos meg.
- Og tar deg til min ektemake? - Og tar meg til din ektemake.
Vil du ta denne kvinnen til din hustru -
- og leve med henne etter Guds ord i den hellige ektestand?
Ja.
Nå er jeg ordentlig gift.
Når vi er gamle og omkranset av våre barn, -
- vil vi minnes dette som den dagen livet begynte.
Ikke altfor omkranset.
Og ikke altfor snart.
Jeg bør vel gjøre deg oppmerksom på at jeg håper på å få en meget stor familie.
- God morgen, min hustru. - God morgen.
- Har du vekket Hennes Majestet? - Nei.
- Bør du ikke det? - Nei. Ikke i dag.
La oss ta en liten tur til Skottland. Det skotske høyland minner visst om Tyskland.
- Ja, det må vi gjøre en dag. - Nei, jeg mener nå.
Bare et par uker. Du er nygift, de venter deg ikke tilbake før det.
Vel er jeg nygift, men jeg er også dronning.
Jeg kan ikke være borte i mer tre dager.
- Hva gjør du? - Hvis vi bare har tre dager...
- Blir været så fint alle de tre dagene? - Ja.
Hvor skal du, Albert?
- Er det virkelig alltid sånn? - Ja.
- Vi skal ta vare på hverandre, ikke sant? - Alltid.
Så omskiftelige de er.
De hater deg, de elsker deg, de hater deg...
De straffet henne. De hatet henne aldri.
Og nå er hun nygift og avholdt igjen.
Til neste blunder.
Hva i all verden har jeg gjort med mitt liv?
Jeg hadde mange talenter.
Da jeg var liten, trodde man at det ville bli noe stort av meg.
Du har tjent meg vel.
Hva er vel det?
Kjære Albert. Hvorfor har du ikke svart på mine to siste brev?
Jeg må holdes underrettet om hvordan det går.
Jeg trenger hjelp. Av England. Og du må og skal sikre meg den.
Glem aldri at du er først og fremst en Coburg. Din onkel Leopold.
- Hva er det? - Bare et spørsmål til lord M.
- Kan jeg bistå med noe? - Det kan vente.
- Hvorfor er vinduene så skitne? - Det er som med ildstedene.
Avdelingene klarer ikke å enes om å vaske innsiden og utsiden samtidig.
- Hvorfor gjør vi ikke noe med det? - Helt enig.
Fordi det er slik ting gjøres her, og det har fungert godt i mange år.
- Og vi bor i et skittent, iskaldt hus. - Vi er dronningens gjester.
Takk, baronesse, for at De minner meg på at jeg er gjest her.
La ham gå.
- Har Albert funnet seg til rette? - Hvordan det? Hva har du hørt?
- Han vil omorganisere driften av slottene. - Så la ham for guds skyld gjøre det!
Han sier at lord Melbourne styrer meg, og at Lehzen styrer meg.
Alle styrer meg visst, unntatt ham.
En mann uten arbeid blir latterlig.
Og en fattig man med rik kone må arbeide dobbelt så hardt som andre.
- Dessuten har du valgt vel. - Onkel Vilhelm valgte vel.
Du påtok deg ikke halvparten av hans plikter.
Du vet ikke hva jeg har gjort.
- Hva er dette? - Deres Kongelige Høyhet.
Middag i Det røde rom for kongens livgarde.
- Hvilken konge? - Kong Georg 3.
Hvor ofte holder vi middag for en konge som har vært død i 20 år?
Hver aften, sir.
Det er ufattelig at jeg blir utsatt for denne utspørring.
De blir ikke utsatt for noen ting, sir John.
De har hatt ansvaret for hertuginnens økonomi i mange år.
De har sågar bekreftet offentlig at den er sunn.
- Ja, det har jeg. - Jeg er så takknemlig.
Alt jeg ber om, er at De forteller oss hvor pengene har tatt veien.
Er du sikker?
- Gratulerer, Ma'am! - Jeg er så glad, mein Schatz.
- Mein Liebling! - Ikke knus meg, Mama.
Si fra hvis det er noe du trenger.
- De skal vel ikke gå allerede? - Jeg kan ikke gå snart nok for min datter.
- Uansett... Jeg har mye å tenke på. - Er det noe jeg kan bistå med?
Gratulerer.
Deres Høyhet... Der har De en mulighet, hvis De vil lytte til mitt råd.
Lord Melbourne... De forveksler meg visst med et medlem av Deres klubb.
Jeg er verken Deres svirebror eller Deres whistpartner.
Jeg er Deres monarks ektemann. Som sådan tar jeg mine egne avgjørelser.
Jeg verken søker eller ønsker Deres råd. God aften.
- Nå? Diskuterer dere navn? - Vi diskuterer hennes helbred.
Han skriver at han nødig diskuterer politikk i sine brev, kun nytt om familien.
Jeg har planlagt dette giftermålet i 20 år! Og nå skal jeg godta at jeg har mislyktes?
Tvert imot, Deres Majestet. Vi må akseptere det. Fuglene har fløyet.
Deres Majestet.
Jeg har kjedet sir Robert og hertugen med mine tanker om kunstens fremme.
- Bryr sir Robert seg om slik lettsindighet? - Jeg har mange interesser.
- Min regjering vil støtte prinsens planer. - Deres regjering? Hvilken regjering?
Hvis jeg skulle være så heldig å få danne en ny regjering.
Da blir det ingen gjentakelse av det gamle problemet.
Noen av hoffdamene har samtykket i å søke avskjed. Det er alt sir Robert vil be om.
Takk, sir Robert.
Hvordan våger du å snakke slik til meg i deres nærvær?
Hvordan våger du å snakke over hodet på meg som om jeg var et barn?
- Det har jeg da ikke gjort. - Å nei?
Du ordnet dette og hint! Du og sir Robert! Du og hertugen! Over hodet på meg!
- Jeg trodde du ville bli glad, Victoria. - Du tenkte at jeg var en kvinne!
Som kan forkjæles og overses og ignoreres!
Var det bare så enkelt, kunne vi unngå flere av dine skandaler.
- Har du gått fra forstanden? - Forundrer det deg?
Under tre år på tronen, og du og Melbourne har skjøvet monarkiet til avgrunnens rand!
Jeg har sagt det før og sier det igjen: Du er min mann, og det er det hele!
- Og det er mer enn nok! - Ingen får ta min plass!
Det er jeg som bærer kronen! Eventuelle feilgrep skal være mine!
Ingen andre får begå dem! Ingen! Ikke engang du!
- Jeg går før barnet tar skade. - Du går når jeg gir deg tillatelse til det!
Jeg er din dronning, og jeg befaler deg å bli!
God natt, Victoria.
Du får ikke gå!
Jeg befaler deg å bli her i dette rommet! Albert!
Vakter! Kongelig honnør! Presenter gevær!
- Du trenger ikke å bli med. - Jeg sa at jeg blir med, så jeg blir med.
- Smil, ellers tror folk at vi har kranglet. - Ikke snakk til meg.
Det er ikke noe mer jeg kan gjøre. Prinsen trenger hvile. Deres Majestet.
Jeg er så lei for det.
- Jeg trodde jeg kom til å miste deg. - Han var nok ingen god skytter.
Hvorfor gjorde du det? Du er så dum. Hvorfor gjorde du det?
Jeg hadde to gode grunner. For det første kan jeg erstattes, men det kan ikke du.
Du er uerstattelig for meg.
For det andre: Du er den eneste hustruen jeg har og noen gang kommer til å ha.
Du er mitt liv. Jeg vil elske deg til mitt siste åndedrag.
De sier at mannen var gal. Er det betryggende? Jeg vet ikke riktig.
Får jeg være åpenhjertig? Selv en politiker kan være åpenhjertig.
Min rådgivning har ikke alltid vært uklanderlig, og det beklager jeg.
- Men nå snakker jeg som en sann venn. - Det vet jeg.
Prinsen er et godt menneske. Bedre enn noen av oss var klar over.
Jeg vet at han ikke synes like godt om meg. Dette handler ikke om min forfengelighet.
Han er flink. Han er dyktig. Og han er trofast.
La ham ta del i Deres arbeid.
Det er én ting til Deres Majestet må gjøre hvis prinsen skal føle seg velkommen her.
Jeg trengte henne så veldig da jeg var liten.
Jeg håper du ikke har noe imot at jeg har fått flyttet skrivebordet ditt hit.
- Har jeg ikke noe jeg skulle ha sagt? - Nei.
- God morgen, min hustru. - God morgen.
Victoria og Albert fikk ni barn.
Blant deres etterkommere er kongefamiliene i Storbritannia, Spania, Sverige, Norge, Jugoslavia, Russland, Hellas, Romania og Tyskland.
Victoria og Albert regjerte sammen i 20 år.
Prins Albert døde av tyfus 42 år gammel.
Til minne om sin mann fikk Victoria klærne hans lagt frem hver dag til hun døde 81 år gammel.
Hans Kongelig Høyhet prins Albert! Hennes Majestet Dronningen!
Victoria og Albert fremmet reformer innen utdanning, sosialomsorg og arbeidsliv.
Deres utrettelige støtte til kunst og vitenskap ble hyllet på Verdensutstillingen i 1851.
Ingen britisk monark har sittet lenger på tronen enn Victoria. Til dags dato.